Nu știm de ce suntem aici.
Nu știm cine a construit Silozul.
Nu știm de ce lumea din exteriorul Silozului...
este așa cum este.
Bună dimineața, șerifule.
Bună, Sam. Te-ai trezit?
Nu de tot.
Nu știm când vom putea ieşi în siguranţă afară.
Știm doar că acea zi...
n-a sosit încă.
Dublează florile din faţa oglinzii.
Hei.
Ai venit devreme.
N-am putut să dorm. Am crampe la picioare.
După ce-ţi bei cafeaua, vino în celula 3.
Trei?
Vrei niște cafea?
Ce faci?
Vreau s-o văd.
Nu, șerifule.
Ar fi trebuit s-o fac acum trei ani. Dar n-am ascultat-o.
Încetează.
Ieşi de acolo. Să vorbim.
M-am hotărât, altfel n-aș fi aici.
Îmi pare rău, Sam.
O să-mi spui asta, după tot ce-am trecut?
Vrei s-o aștept pe Sandy?
Nu vreau s-o spui.
Te rog, șerifule. N-o spune.
- Ajutor de şerif Marnes... - Te rog, şerifule.
Vreau să ies afară.
Mă întind puţin până pregăteşti totul.
DUPĂ TRILOGIA "SILOZUL" DE HUGH HOWEY
- Ai făcut cafea? - Da.
Bine. Cu lapte, te rog. De fapt, fără lapte. Nu...
N-am nevoie de lapte. Nu.
- Hai. E aproape opt. - Bine.
- Te rog. - Vin.
Mulțumesc.
Nu știu de ce insistăm.
N-o să fim aleşi. Am încercat de două ori.
AUTORIZAŢIE REPRODUCTIVĂ ACORDATĂ
Nu pot să cred.
A treia oară e cu noroc.
Ești bucuros să faci sex în fiecare zi.
Ai putea fi însărcinată peste o lună.
Sper să dureze mai mult.
Știi că te iubesc, orice s-ar întâmpla.
Taci. Facem asta. Haide.
Allie, cabinetul se deschide peste o oră.
Da. Putem lua micul dejun.
Putem alege un nume.
Doar ca să-ţi fac pe plac, pentru că, evident,
dacă nasc creatura asta, îi dau ce nume vreau.
Bine.
TIMP REPRODUCTIV AUTORIZAT: 364 ZILE, 23 ORE, 59 MINUTE
- Noroc. - Mulțumesc.
- Felicitări. - Mulțumim.
Mulțumesc.
Bună.
Bună. Felicitări.
Bună.
Urăsc partea asta.
Oamenii se bucură pentru noi.
Mi-aș dori să nu știe toată lumea.
La naiba.
Şerifule, doamnă Becker.
Nu vreau să deranjez.
Atunci, abţine-te.
Stilul tău direct de a vorbi, care te face atât de popular.
Dacă sunt popular, nu-mi fac treaba.
Dnă Becker, ce vreau să spun poate că nu-l interesează pe soţul dumitale...
- Vreau să ne lași în pace, Gloria. - Holston.
Orice ți-ar fi spus șeriful, ofer consiliere de fertilitate...
Da? Ca de pildă?
Soțul tău speră să spun ceva ilegal.
- Ca de pildă? - Inteligent.
Nu vreau să fiu trimisă afară. Mersi, șerifule.
Dnă Becker, dacă n-aveţi prejudecăţi, veniți să mă vedeți.
Vă doresc numai bine.
Ce face, mai exact?
Promite copii cuplurilor care-i ascultă sfaturile.
E înşelător şi crud.
Anestezia îşi va face efectul.
După ce scot implantul contraceptiv,
ciclul normal va reveni în două, trei săptămâni.
Unele cupluri concep la câteva zile după aprobare.
Dar ştiţi asta. E a doua oară?
- A treia. - Și ultima.
Am aproape 38 de ani.
Simți asta?
Doar o jenă.
Chiar sub anestezie, e puţin dezagreabil.
Capsula e implantată adânc
ca să nu-ţi creeze probleme.
Nu pentru mult timp, fiindcă am terminat.
Iat-o.
Nu mai ai contraceptive.
Poţi face un copil.
Mulțumesc, doamnă Flores.
Jur, următorul care ne felicită...
Fă-mi un copil. Acum.
Da, doamnă.
- Stai. - Ce?
Îți amintești ultima dată?
La un moment dat, o să devină o corvoadă.
Cea mai bună din lume.
Am încercat de patru ori înainte să obținem autorizație,
acum e rândul vostru.
Să sperăm.
Verișoara mea Charlene,
și-a convins soțul că trebuie să-și vopsească scula în albastru.
A funcționat?
A rămas însărcinată.
Dar sunt sigură că meritul n-a fost al lui.
Şi-a bătut joc de el. Imaginează-ţi ce căsnicie.
- Bună, Bernard. - Bună dimineaţa, Bernard.
Karen, Allison.
Văd că ai postat un articol pe forum despre recuperarea fișierelor șterse.
- Da. - Știi că-ţi trebuie aprobarea mea
înainte să publici conţinut cu caracter informatic.
Numărul intervenţiilor s-ar putea diminua
dacă oamenii s-ar putea descurca singuri.
Ţi-am şters articolul.
Nu mă îndoiesc că ai avut intenţii bune,
dar structura ierarhică există cu un motiv.
Am înţeles.
Dobitocul.
Știai că încalci regulile?
Nu. Poate. Oarecum.
Sunt prea multe reguli.
Tu ţi-ai ales slujba asta.
Nu-i doar în departamentul IT. E peste tot.
Dăm vina pe rebeli că ne-au șters istoria, nu?
Da.
De ce nu putem discuta despre ce s-a întâmplat?
Dacă pierderea istoriei noastre e atât de gravă,
de ce niște zbiri din Justiție te pot trimite să lucrezi în mine
dacă ai o relicvă din vremurile străvechi?
Allison.
Serios?
Faci pe şeriful cu mine?
Dragă, Pactul e singurul nostru trecut.
Dacă nişte infractori decid să vadă cum e la suprafaţă?
Dacă reușesc să deschidă acea ușă, suntem morţi.
Ţine de mine ca asta nu se întâmple.
Mi-a venit ciclul.
Știu. Mai avem timp.
De ce ți-e frică?
Că un puşti bețiv, piroman, înarmat cu o petardă
va declanșa un incendiu care va crea panică.
Ai terminat? Pot să vorbesc?
De când eşti primar şi noi oameni ai legii,
Ziua Libertății a decurs fără probleme. De mult timp.
Toți adjuncții vor patrula,
vom avea echipe de pompieri din zece în zece niveluri.
Vizibilitatea scade cu fiecare lună.
Curăţările rare sunt un semn bun.
Nimeni nu vrea să cureţe,
dar oamenii trebuie să vadă lumea de afară.
Dnă Becker.
- Bună. - Te căutam.
- Eşti însărcinată? - Nu încă.
Dar n-o să am nevoie de tine.
- Ai grijă. - Nu. Nu de asta te căutam.
Vreau să te întreb ceva. Între patru ochi.
Urăsc termenul „Ziua Libertății”. Prea simplist.
„Ziua înăbuşirii revoltei” ar fi mai precis.
Ai spus că vrei să mă-ntrebi ceva.
De ce ai făcut asta?
Nu vreau să ne audă.
Cine?
Cine are spioni?
Justiţia?
Te-ai întrebat vreodată ce era pe serverele şterse?
În cărțile pe care le-au ars? Dacă vinovaţii erau rebelii?
- Am treabă. - Te rog.
Te-am chemat aici cu un motiv.
Am auzit că și tu...
îţi pui întrebări.
Cine ţi-a spus asta?
De ce trăim în subteran? Ce s-a întâmplat afară?
- Plec. - Încă ceva.
Crezi că vor ca cineva ca tine să aibă copii?
Trei eşecuri consecutive?
A spus că pare deliberat.
A trecut de la bătrână excentrică la dusă cu pluta.
- Ar trebui să-i trimit psihiatrii. - Nu! Încerca să...
Ce? Să te destabilizeze?
N-a putut să aibă copii. Vrea să afli de ce.
Ți s-a scos contraceptivul, Allie.
Avem aceeași șansă să facem un copil ca oricine are autorizație.
- Bine? - Bine.
N-o să-ți placă asta.
George a mai trimis o cerere. Ghici al cui e rândul.
E programator. Are un atelier în piaţă, la nivelul intermediar.
- De ce trebuie să te duci tu? - Toţi au liber de Ziua Libertății.
Cum tu lucrezi, m-am gândit să fiu de gardă.
Dar vrea să fiu acolo la prima oră,
aşa că trebuie să cobor diseară și să iau o cameră la un hostel.
Şi o să ratăm acţiunea de la noapte.
- Dragă. - Știu. Nu fac zgomot.
- Nu aici. - Ba da, aici.
- Dragă. Marnes e... - Să ne grăbim.
Bine.
E în regulă.
Doamne.
Dacă nici acum nu rămân însărcinată, nu mai e nicio speranţă.
Vom ajunge înaintea voastră sus și vom deschide ușa spre exterior,
şi tot Silozul va fi contaminat!
Nu atât de repede, rebelule!
În numele Fondatorilor!
Allison Becker?
Da. Tu trebuie să fii...
Te aştept de multă vreme.
Regret că te-am făcut să cobori de Ziua Libertății.
Sunt de gardă. Soțul meu lucrează, așa că...
Mi-am imaginat, fiind șeriful.
Speram să vii tu.
Nu înțeleg. Cu ce ​​​​te pot ajuta?
Ţi-am citit articolul despre recuperarea fișierelor șterse.
Ştiam că n-o să reziste, așa că l-am imprimat.
- Te-a costat o avere, probabil. - Nu regret. M-a ajutat mult.
Dar trebuia să te văd personal, așa că am depus o cerere
ca să te fac să vii.
I-au trimis pe toți, în afară de tine. Atunci m-am gândit, cu sărbătoarea...
De ce nu m-ai cerut pe mine?
N-am vrut să trezesc suspiciuni.
Cui?
Cine a scris legea relicvelor?
Ţi-e frică de Justiţie?
Ca toată lumea, nu?
E vorba de o relicvă?
Tocmai asta e. Nu știu.
Un tip a adus asta
acum un an.
A spus că l-a găsit sub mochetă, într-un dulap.
Când l-am pornit, părea gol.
Dar urmând metoda ta...
am reuşit să verific memoria.
Discul e aproape plin, dar nu găsesc niciun fișier.
E ceva acolo. Dar datele sunt inaccesibile.
Ar putea fi doar nişte rețete vechi de familie.
Atunci sunt foarte vechi.
Am verificat registrul.
Numărul de serie e necunoscut.
Registrul începe după revoltă.
Crezi că discul ăsta are peste 140 de ani?
E imposibil. Revolta le-a distrus pe toate.
Atunci e o eroare.
Sau nu.
Poate e suficient să ghicim numele directorului.
Îmi dai voie?
Pot face ceva...
N-ar fi rău să taci.
- O Zi a Libertății fericită. - Şi dv, doamnă primar.
Mă bucur să vă văd.
Ştii ce înseamnă 18?
Nu.
- Ai o lupă? - Da.
Șase minute
și șase secunde
după ora șase,
în această zi,
acum 140 de ani.
În acea clipă ne-am recâştigat libertatea.
Ne-am reunit în această zi aniversară
să ne amintim ororile revoltei.
Dacă ar fi reușit,
dacă ar fi deschis ușa spre lumea exterioară,
niciunul dintre noi n-am mai fi aici în acest moment.
N-au reuşit, graţie Fondatorilor.
Dar au reușit să ne fure trecutul.
Ai ceva mai puternic?
Nu există ceva mai puternic.
Sunt litere, dar...
Scrie „bibliotecă”.
Ne-au distrus harddisk-urile.
Au distrus dosarele, au ars toate cărțile din bibliotecile noastre.
Dar au fost opriți.
Eroicii noştri strămoşi au triumfat.
Uită-te la asta.
Nu.
Nici tu n-ar trebui.
Scapă de ea.
Glumești? Asta e cea mai mare...
E o relicvă. E ilegal s-o deţii.
Ar putea fi cheia misterului.
- Trebuie... - Te pot trimite să cureţi senzorii.
O să-i spui soțului tău?
Scapă de ea.
Și imensa lor victorie
ar trebui celebrată cu urale.
Ar trebui sărbătorită cu trompete.
Unde naiba duce asta?
Și ar trebui comemorată în tăcere.
Ascultaţi cântecul
Ne cheamă
La datoria noastră
Ascultaţi vocile cântând
Atât de tare și mândru
Lăudați frumusețea libertății
Vedeți luminile care se ridică
Noapte lungă, trezește-te...
Îmi pare rău. Sunt...
Sunt epuizată după atâta urcat.
Dacă n-aș sta în fund toată ziua, aș fi mai în formă.
E-n regulă.
Sunt doar obosită.
Da.
Ești obosită din cauza la 70 de etaje, sau...
eşti obosită?
Mai avem timp.
Cred că nu te distrezi deloc.
Nu e vorba de distracție.
Vreau să am un copil.
Şi eu.
Cum a mers cu George?
Nu l-am putut ajuta.
Cred că e singur.
Vrea să discute cu alţii ca el.
Cred că am mâncat ceva stricat sau sunt răcită, nu mă simt bine.
Du-te acasă. Îl anunţ pe Bernard.
Mulțumesc.
Fă-te bine.
Intră.
Am sperat că te vei întoarce.
De ce nu ar vrea să avem copii?
- Bernard îţi face zile fripte? - Nu l-am văzut.
Cred că-mi iau liber mâine. Mă duc în piaţă.
Ce-ţi trebuie? Pot trimite un curier.
Vreau să casc ochii.
Să mă mişc puţin.
Să nu mă mai gândesc la...
Sigur. Da.
E o idee bună.
Vreau să văd totul.
Mă doare capul.
Evident, niciun cuvânt nimănui.
Evident.
Când te poți întoarce?
Nu știu.
Ce-i asta?
Nu știu.
Ultima?
Hei! La dreapta.
E târziu.
Am pierdut noţiunea timpului.
Ai făcut cumpărături? Ai cheltuit toate creditele?
Aş fi vrut eu. Data viitoare.
Am primit un mesaj de la doctor.
Ne poate vedea doar mâine la 11:00.
Dar nu se știe niciodată. Mai avem câteva ore.
E bine.
O să dorm puțin, ne vedem acolo.
Hei. Eşti bine?
Nu.
Dar voi fi.
- Bună, Karen. - Bună.
Unde e Allison?
A trimis un mesaj că nu se simte bine.
- Mulțumesc. - Sigur.
Trebuie să vorbim.
- Ce se întâmplă? - Stai jos.
- Te simți bine? - Stai jos, te rog.
Voiam să-ţi vorbesc aseară,
dar nu eram sigură că vei fi prea receptiv.
Nu prea eşti, dragă.
Ce vrei să spui?
- Mereu... - A vorbi nu înseamnă a asculta.
Cum reprezinţi legea, m-am gândit că trebuie să-ți ofer niște dovezi.
Ce dovezi?
Nu-ţi pot spune de unde știu asta, dar...
nu ne-ar fi lăsat niciodată să fim părinţi.
- Ce? - Noi...
N-am profilul căutat de ei.
Cine sunt "ei"?
Executorii Pactului.
Vor persoane docile, ascultătoare.
L-am văzut pe dr. Leonard îndepărtând contraceptivul.
- Ba nu. - Eram acolo.
Era ascuns.
- N-ai văzut ce face. - Allison...
Te asigur,
nu mi-a scos contraceptivul.
De unde ştii asta?
Pentru că am făcut-o eu adineauri.
Ce-ai făcut?
Aplică presiune și nu te mișca.
Hei.
- Trebuie să vii. - Ce?
E Allison.
- Şerifule! - Nu pot. Allison e rănită.
Allison e la cantină.
Nimic din toate astea nu e real. Înţelegeţi?
Vor să vă țină aici, așa că vă mint.
E verde afară. Sunt arbori, un cer albastru...
Lucruri care zboară în aer.
Nu mă ascultă nimeni?
Ne țin aici.
- Ecranul ăsta e o minciună. - Allison.
- Allison. Vino cu mine. - Vor să... Nu.
- Ascultă-mă. - Am încercat...
- Am încercat de trei ori. Știu că e greu. - Nu sunt nebună!
- De ce mă tratezi ca o nebună? - Desigur că nu.
Allison, mulţi din pacienţii mei au avut depresii.
Nu-i o depresie!
Sângerezi, dragă.
- Și trebuie să vii... - Nu!
Nu. M-am gândit mult la asta, bine?
Te rog. Nu există altă soluţie.
Îmi pare rău, dragule.
E în regulă.
- E în regulă. - Vreau să ies afară!
Vreau să ies afară.
Doamne.
- Trebuie să existe altă opţiune. - Nu există.
Am putea spune că e stresată, că s-a înşelat, au înţeles greşit.
Erau oameni acolo. Au înţeles.
- Am putea... - Îi putem mitui, ucide.
Nu, la naiba.
Pactul spune că poți cere o audienţă dacă simți că ai fost înţeles greșit.
Nu e cazul la Allison.
Nu vrei măcar să încerci?
Normal că vreau!
M-am gândit la toate opţiunile. Am mâinile legate!
Pactul se poate rezuma la o singură regulă:
nu spune că vrei să ieși afară, sau vei ieși.
A influenţat-o cineva să facă asta?
A văzut un consilier de fertilitate la nivelul 17. Gloria Hildebrandt.
Ce-a spus?
Spune că i-a sugerat lui Allison că nu avem profilul căutat de ei.
Cine sunt "ei?"
Nu știe.
E supărată că ea și soțul ei n-au putut avea copii.
Urmează-ne.
L-am reţinut și pe tipul din piață, George Wilkins.
Are un atelier de reparaţii.
Allison l-a ajutat de sărbătoare.
Ieri a fost la cumpărături. Poate s-a dus să-l vadă.
Wilkins a spus că Allison nu s-a mai întors.
I-au percheziţionat atelierul, dar n-au găsit nimic.
Atunci de ce?
Allison pune totul la inimă.
Dar încă un eşec...
cred că a fost ultima picătură.
Holston, nu trebuie să asişti la ce urmează.
Sunt șeriful.
Sigur vrei să fii implicat?
- Am depus un jurământ. - Știu, dar nimeni nu va...
Ce rost mai are dacă-l respecţi doar când ţi-e ușor?
Două zile libere, fără activităţi esențiale.
Săli deschise pentru vizitatori.
Va atrage mai multă lume, e un eveniment rar.
Vom organiza o loterie pentru prezența la cantină.
Îmi pare atât de rău.
Şi mie.
N-am luat-o razna.
Te-ai tăiat.
Da, m-a durut ca naiba.
I-am dus capsula dr. Leonard.
Da? Ce a spus?
A lăsat-o din precauţie, să prevină infecția?
Ceva de genul?
Nu contează.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Dar vreau să vii lângă mine.
- Nu vreau să fim auziţi. - Suntem singuri.
Te rog.
În primul rând, te iubesc.
- Asta e cel mai important. - Este?
Știu că ești supărat. Şi eu aş fi.
Dac-aș putea da timpul înapoi să uit tot ce știu, aș face-o.
Într-o clipită.
Dar am dovada că ne-au minţit.
Despre prezenţa noastră aici, evenimentele de acum 140 de ani,
restricţiile de a avea copii. Și ăsta e doar începutul...
Şi?
- Şi? - Când afli aşa ceva,
vii la mine, la primarul Jahns, la Justiţie.
Le spui tuturor.
Dar în niciun caz nu pronunţi fraza care te trimite la moarte!
Tocmai asta e. N-o să mor!
Pot modifica afişajul ecranelor.
În cantină, în Siloz, peste tot.
- Ce tot spui? - Modifică imaginile.
Ce vedem nu e realitatea.
E ceea ce vor să credem că e acolo.
- Ce-i acolo? - Holston.
Și acolo.
Ultimii trei curăţători.
Poate nu e ceea ce pare.
- Dacă sunt doar pietre și tufișuri? - Știu ce văd.
Nu, ce vrea computerul să vezi.
- De ce ar face asta? - Ca să ne țină aici.
Bine.
Dacă afară e un paradis, de ce n-ar vrea să ieșim?
Nu știu.
- Nu știu. - Bine.
Dar o să aflu. Îmi pare rău.
- Tot spui asta. - Bine.
Încă ceva, si apoi ar trebui să dormi.
Nu plec nicăieri.
De ce curăţă oamenii?
Ca să îndepărteze praful și murdăria de pe senzori
- ca să vedem. - Nu.
De ce acceptă?
Majoritatea jură că n-o vor face.
Când l-ai arestat pe Brent, ar fi preferat să fie ucis
decât să cureţe.
- Și ce-a făcut apoi? - A curăţat.
Cred că oamenii acceptă pentru că speră cumva
că pot arăta oamenilor că totul e o minciună.
Când ies, dacă e cum ne-au zis, n-o să curăţ.
O să-ţi fac cu mâna, fiindcă am făcut cea mai mare greșeală din viața mea.
Dar dacă am dreptate,
și totul e verde, luxuriant și frumos,
o să-mi scot lâna și o să încep să curăț. Aşa o să știi.
O să urc dealul ca să aflu ce se întâmplă.
Și apoi mă voi întoarce după tine.
Bine?
„Allison Becker.
Ai fost acuzată și condamnată
pentru încălcarea regulii de aur a societăţii noastre.
Orice cerere verbală de a părăsi Silozul e acordată,
dar e irevocabilă.
Odată formulată, e definitivă.
Ţi s-a cerut să cureţi, şi ţi s-au furnizat materialele necesare.
Dar nu poți fi forțată s-o faci.
Odată ieşită din sas, eşti în afara legii”.
„Nu știm de ce suntem aici.
Nu știm cine a construit Silozul.
Nu știm de ce lumea din exteriorul Silozului este aşa cum este.
Nu știm...
când vom putea ieşi în siguranţă afară.
Știm doar că acea zi n-a sosit încă.
Allison Becker.
În numele oamenilor din Siloz, sper că vei curăţa,
ca să putem vedem mai bine lumea din afara sanctuarului nostru așa cum este,
și astfel, să ni se reamintească,
că aici suntem în siguranță, nu acolo. ”
Ultimele cuvinte?
Te iubesc.
Da!
DOI ANI MAI TÂRZIU
Ar trebui să vezi asta.
George Wilkins, cel pe care l-a ajut Allison în piaţă.
- L-am arestat... - Da, știu cine e.
A fost transferat anul trecut în Departamentul Mecanic.
Bine.
E mort. A căzut de la nivelul 120.
Accident? Sinucidere?
Nu știu.
- Ce-a zis Hank? - Mai nimic.
Nimeni nu l-a văzut căzând.
Nu-mi spui totul.
Un mecanic pretinde că e vorba de o crimă.
Unde e mecanicul?
N-a putut să vină.
Ne-a luat o zi să coborâm. Ar fi putut să-și facă timp.
A intervenit ceva.
Bine.
Prezenţa ei nu era opţională, Hank.
Spune că tipul a fost ucis. Trebuie să vorbim cu ea.
Ce-a intervenit?
Generatorul. Îi face probleme.
Cu ce se ocupă?
Îi ține în viață pe toți cei din Siloz.
Ea e.
- Cum o cheamă? - Ce?
Cum o cheamă?
Juliette. Juliette Nichols.
Ce s-a întâmplat între voi?
Timp de doi ani, ai fost un sloi de gheaţă.
Apoi ai cunoscut-o pe Juliette Nichols.
- Am început să ascult. - Pe cine?
Pe Allison. Ce încerca să-mi spună.
N-o să-ți spun ce anume.
Tot ce trebuie să știi e că mă duc s-o găsesc.
Vrei s-o găsești?
E acolo.
Îmi pare rău.
Te ador, prietene vechi,
dar o iubesc mai mult pe Allison.
Dacă e chiar ea acolo, sau nu,
în orice caz, m-am săturat.
Trebuie să știu adevărul.
Traducerea şi adaptarea: jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania